Православне вчення про спасіння/Життєпис

Життєпис
Сергій (Іван Миколайович Страгородський), Патріарх Московський і всієї Русі (1867-1944), руський православний церковний діяч і богослов. Народився в Арзамасі Нижегородської губернії в сім'ї священника. Закінчив Санкт-Петербурзьку Духовну Академію (1890), прийняв на останньому курсі монахство. В 1890-93 трудився на місіонерському поприщі в Японії. Після повернення з Токіо на протязі 9 місяців вів курс Священного Писання Нового Заповіту в Санкт-Петербурзькій Духовній Академії, а потім був направлений архімандритом посольської церкви в Афіни. В 1895 Страгородський захистив магістерську дисертацію «Православне вчення про спасіння» (Сергієв Посад, 1895), яка одразу ж висунула його в перший ряд руських богословів. В 1899 став інспектором, а через рік ректором Санкт-Петербурзької Духовної Академії. В 1901 був хіротонісаний в єпископа Ямбурзького. До цього періоду відноситься його участь в Петербурзьких релігійно-філософських зібраннях, організованих Мережковським. В 1905 Страгородьский призначений архієпископом Фінляндським і Виборзьким (з 1911 - член Священного Синоду). В 1917 переведений на Нижегородську кафедру. Приймав участь в Помісному соборі Руської Православної Церкви. З 1927 Страгородський як заступник Патріаршого місцеблюстителя присвятив себе справі врегулювання відносин між Церквою і радянським урядом. В період 1934-43 очолював Руську Православну Церкву як Патріарший місцеблюститель. В часи Другої світової війни Страгородський надихав патріотичну діяльність своєї пастви. В 1943 на соборі єпископів Страгородський був обраний Патріархом Московським і всієї Русі.

Джерела

 * http://www.litmir.net/br/?b=128519