Козацьке царство

Козацьке царство - одна з назв царства Степового, царства Ординського, Татарського. Саме на цю епоху припадають перші згадки про спільноту людей самоназви "козак" і "черкас" на теренах Подніпров'я, Рідної України і Дідової Русі у складі країн Степу Безкрайнього і Татарщини, Середньої Євразії, підконтрольних татарським царям, спільноти красних козаків і робочих християн, які дадуть назву козачому і християнському сословіям Російської імперії і отже козацькій, робочо-християнській цивілізації на землях Східної Європи і Середньої Євразії.

Козацьке царство пов'язане зі спільнотою степовиків, жителів і воїнів Степу Безкрайнього різних племен і народів, включаючи християн-степовиків Подніпров'я самоназв "козак" і "черкас", об'єднаних знаменитим на всю Землю Піднебесну степовиком, царем Чингізханом, ідеологом військового народу, відомого під назвами "монгол" і "татар", засновником Татарського царства. Саме серед підданих цього царства і здобули поширення назви "козак" і "черкас". Про Татарське царство як царство Козацьке очевидно варто говорити вже в контексті історії Золотої Орди і її спадкоємців Орди Білої і Орди Синьої, з яких починається не лише історія України, але і історія Казахстану та інших держав сучасної Середньої Євразії, розташованих на теренах Степу Безкрайнього.

Також звертає на себе увагу зв'язок царства Козацького з царством Руським, який простежується як у претензіях царства Руського на насліддя царства Козацького, так і у массовому переході людей самоназв "козак" і "черкас" на службу царям царства Руського у 16-18 ст., в тому числі тої їх частини, нащадки яких визнали себе складовою частиною спільноти людей самоназви "українець" і отже українського народу (нації) в епоху становлення Української Республіки 20 ст.