Дядя Федя

Дядя Федя (укр. Дядько Федько, Дядько Федір, Дядько Федось та ін.) - герой радянського фольклору, культури і літератури, який зустрічається у різних творах і контекстах, зазвичай як добродушний і кумедний чоловік, часом наставник, заступник і утішитель, часом з оригінальним мисленням і здатністю потрапляти у різні пригоди, а потім з них виплутуватись, якості, які стали невід'ємними елементами його образу. Одним з тих, хто втілив образ дядька Федора вважається в т.ч. київський митець Федір Фрипулья, шанований в т.ч. як угодник Божий, блаженний Феодосій, який не дав забути про Добрий Дух Києва, різнобарвно нагадавши про Нього у своїй творчості, зокрема через той же таки образ дядька Федора, наставника, заступника і утішителя простих киян і гостей столиці, представників українського народу, сучасного, глобального українства і інших народів і спільнот Всесвіту Божого, перш за все Старого Материка, Країни Безмежжя і Сходу Заходу (Європи), Старої Русі і Рідної України, Старого і Нового Києва на Святих Горах і на Задніпров'ї у його складі.