Антоній Шрамківський



Антоній Шрамківський, в миру Антоній Андрійович Довгий (1903, Капустинці, Пирятинський повіт, Полтавська губернія, Російська імперія -2004, Шрамківка, Драбівський район, Черкаська область, Україна), Антон Прикарщиківський, Антон Прикарщик, дід Антон зі Шрамківки - простий радянський українець, український радянський педагог і довгожитель, угодник Божий, похований у селі Шрамківка Драбівського району Черкаської області, де жив і подвизався більшу частину свого непростого, але по своєму цікавого життя, грішний, але вірний син українського народу, народу руського і козачого і Української Церкви, один з багатьох заступників і утішителів жителів краю своєї епохи, простих українських, сільських християн, своїх родичів, земляків і співбесідників.

Антоній Шрамківський - одне з імен грішного угодника Божого, заступника і молитвенника за богоспасаєме село Шрамківка, українського педагога і довгожителя Антона Андрійовича Довгого (1903-2004) з села Шрамківка Драбівського району Черкаської області 20 ст., одного з численних заступників і молитвенників перед Царем Небесним, Христом-Спасителем, перед Церквою Христовою, святими і дідами-прадідами за цей унікальний і стародавній козачий край на межі колишньої Гетьманщини себто Рідної України, Дідової Русі епохи Козаччини і Степу і його жителів, в більшості своїй нащадків старовинних родів козаків-українців, русинів Київщини і християн-степовиків Подніпров'я епохи Гетьманщини себто Держави Війська Запорізького по Хмельниччині. Можливо з часом буде прославлений Українською Церквою.

Життєпис


Антон Андрійович Довгий народився в 1903 році в старовинному козачому селі Капустинці Пирятинського повіту Полтавської губернії Російської імперії в сім'ї представників козачого сословія, нащадках і представниках старовинного козачого роду Довгих, згадки про яких на теренах Яготинської сотні Переяславського полку Держави Війська Запорозького присутні щонайменше з 1630х рр., ймовірно переселенці з Чернігівщини, теренів Любецького староства Чернігівського воєводства Речі Посполитої.

У дитинстві навчався у місцевій церковно-приходській школі (відомих в епоху Країни Рад як ЦПШ). Викладачем Закону Божого у нього був місцевий батюшка, отець Григорій Григорович Білінський. Відомо, що одного разу за непослух на уроці отець Григорій кинув у малого Антона свого капелюха, край якого залишив на його лобі подряпину, шрам від якої залишився йому на все життя ("благословення на пам'ять від отця Григорія").

В кінці 1920х як і багато його однолітків вступив у комсомол, пройшов строкову військову службу у Пирятинському гарнізоні, одружився, у нього народилась дочка Галина.

У кінці 1937-1938 рр. був виключений з партії і місяць відсидів у Драбівській в'язниці. Згодом йому запропонували відновитись в партії, але він подумавши і порадившись з жінкою вирішив залишитись безпартійним (тобто подібно до свого родича і співбесідника, діда Якова з Капустинець, подібно до частини інших своїх родичів і земляків обрав "Партію Бога і дідів-прадідів").

Останні роки жив у селі Шрамківка, де помер і похований.

Учні і співбесідники
Серед учнів і співбесідників діда Антона можемо перш за все згадати видатного українського краєзнавця Володимира Павловича Щербу, історія їх дружби і спілкування налічує понад 60 років, про що сам Володимир Павлович написав у статті про діда Антона "Стежина довжиною в сто років", опублікованій у газеті "Драбівщина" у 2003 році. Також досліджуючи життєпис, світогляд і творчість діда Антона не можемо оминути увагу його односельця, друга і співбесідника, двоюрідного брата його жінки баби Насті (Анастасії Петрівни Шевченко), діда Якова з Капустинець, заслуженого українського педагога Якова Павловича Бублика (1905-1999), з яким схоже був знайомий з самого дитинства і спілкувався протягом всього життя, тобто практично все 20 сторіччя.

Джерела

 * https://drabiv-rda.gov.ua/main/u-seli-shramkivka-vidkrili-literaturnokraeznavchu-muzejujnu-kimnatu-imeni-volodimira-scherbi/
 * https://velikijhutir.cherkassy.ua/files/doks/tumanvikiv.pdf