Татарське царство

Татарське царство - середньовічна держава на землях Середньої Євразії, заснована степовиком, організатором Орди і першим царем царства Ординського Чингізханом. Саме Степова, Страшна і Кривава Орда довершила знищення Дідової, Київської, Старої і Святої Русі, Великого князівства Київського в якому також приймали участь її власні князі і західна, латинська Європа, яка мала надію перевести Стару Русь у свою віру. Згодом на землях царства Татарського розквітла Москва (Другий Київ) і Московщина, Нова, Велика Русь (Росія), завдяки якій Татарське царство  (імперія Татарська) поступово перетворилось на царство Руське (імперію Російську), а Татарська Євразія на Євразію Російську, згодом також на Радянську і Українську. Таким чином після знищення Старої, Дідової Русі (Рідної України) стало почалось відродження у нових умовах по Татарщині.

В подальшому на землях Татарської і Російської імперій виник Радянський (Старий) Союз 20 ст., а потім після його розвалу (перебудови) - співдружність держав і народів "пострадянського простору", Україна (Русь) рівна Безмежжю, Країна Дядька Федося, Загадковий Фрипульястан. Так Татарське царство поклало початок розвою центральної Євразії у контексті загальнолюдської, європейської, руської і української, а також татарської і євразійської робочо-християнської цивілізації.