Красне козацтво

Красне козацтво - як і робоче християнство одна з назв українства, в т.ч. як робочо-християнського світогляду, теорії і практики життя і творчості козаків-українців, русинів Київщини і християн-степовиків Подніпров'я, Рідної України і Дідової Русі епохи Країни Рад 20 ст., часом нерідко інтерпретована ними як неформальна назва їхньої рідної, дідівської віри, віри простого, народного, православного, робочого християнства людей Рідної України і Дідової Русі, віри дядька Федося, діда Якова, діда Антона, діда Петра, діда Івана, діда Григорія та мільйонів інших людей, одне з понять вироблене в процесі історичного розвитку суспільства Рідної України і Дідової Русі і отже української, руської і козацької, робочо-християнської цивілізації, вона ж європейська і російська.

Походження
Поняття "красне козацтво" очевидно утворене від прикметника "красний" і іменника "козацтво" себто "козацтво яскраве", "козацтво видатне", "козацтво файне", "козацтво благодатне", але також і "козацтво червоне", "козацтво під червоними (називаними у народі "красними") прапорами". Саме зв'язок прикметника "красний" з прикметником "червоний" - кольором революції, соціалізму, комунізму, кольором революційних і разом з тим давніх козацьких, руських і українських стягів сприяв тому, що поняття "красне козацтво" у 1920х-1930х рр. було взято на озброєння і використовувалось офіційною, державною, більшовицькою пропагандою у власних інтересах, що спочатку привернуло увагу до цього поняття широких народних масс, але потім навпаки, відвернуло їх від нього. Разом з тим в 20 ст. на теренах Країни Рад немало людей будучи замолоду людьми цікавими до сучасної філософії, державотворення і суспільного життя згодом завдяки цим зацікавленням відкривали для себе віру дідів-прадідів, відкривали присутність у Всесвіті Царя Небесного, Христа-Спасителя  у Троїці славного і Його Церкву Христову в т.ч. як Партію Бога, Партію Безмежжя. До таких можемо віднести в т.ч. дядька Федося з Києва, він же видатний художник і філософ Ф.К.Тетянич, дивак Фрипулья і блаженний Феодосій Київський, так само як родичів його родичів, блаженних українських вчителів і довгожителів, свідків епохи - Якова Павловича Бублика, діда Якова з Капустинець і його співбесідника Антона Андрійовича Довгого, діда Антона зі Шрамківки, які прожили все 20 сторіччя, всю епоху Країни Рад і Рідної України і Дідової Русі у її складі, всю епоху "красних козаків і робочих християн" від початку і до кінця, бачили там і горе і біду, але і радість і утішення і благодать творчості, не раз зустрічали Красного Козака Рідної України і Господаря Дідової Русі, Заступника і Утішителя на своєму життєвому шляху, в міру силі можливостей намагалися утішати і наставляти інших.

Див. також
Рідна Україна, Дідова Русь, Свята Троєщина, Європа, Степ, Безмежжя