Бублик Павло Федотович



Бублик Павло Федотович (Капустинці, Пирятинський повіт, Полтавська губернія, Російська імперія - 1947, Капустинці, Яготинський район, Київська область, УРСР, СРСР) - нащадок козаків-запорожців і "полтавський мужик" себто представник крестьянського сословія села Капустинці Пирятинського повіту Полтавської губернії, простий український православний робочий, творчий християнин, людина мирної, творчої праці дорадянської і радянської епохи, чоловік простої української творчої християнки Єлизавети Андріївни Кужільної, рідний батько і наставник кількох радянських і порадянських українців, кожен з яких прославився на свій лад, у своїй сфері життя і творчості, відомих як "брати Бублики".

Дуже добродушний і енергійний, за що отримав від односельців вуличне прізвисько Чміль, а його нащадки стали зватися як Чмілі, Чміленки, Чмілеві, Чмілівські тощо. Дуже любив танцювати, особливо коли ніхто не бачить, збереглися свідчення родичів і односельчан, що навіть у старшому віці не раз витанцьовував гопака, також займався самими різними видами робіт - хліборобствував, майстрував, шив одежу, рибалив, будувався, подорожував і т.д. Замолоду, ще до одруження деякий час працював у господарствах німецьких колоністів на Одещині і на шахтах Донбасу.

Очевидно був знайомий і не раз спілкувався з отцем Григорієм Білінським, останнім настоятелем Свято-Михайлівського храму у селі Капустинці, зруйнованого у 1929 році.

Поминання
Як людина охрещена у православну віру може поминатись і поминається у православних храмах і монастирях Рідної України (Старої Русі) і Всесвіту Божого, Землі Піднебесної, разом з дідами-прадідами, батьками, братами і сестрами, дітьми і іншими родичами, односельцями і земляками