Дід Павло з Капустинець

Дід Павло з Капустинець - батько блаженного грішника, життєлюба і довгожителя діда Якова з Капустинець, Капустинської пустині на Степовому Задніпров'ї, нащадок старого задніпровського українського руського і козачого роду, неграмотний полтавський мужик, сиріч представник царського українства, царського мужицтва з теренів історичної Полтавщини, крестьянського сословія Полтавської губернії Російської імперії, великий труженик, який з Божою поміччю спас своїм трудом сім'ю від смерті в роки сталінської голодовки 1930х рр., у вільний час любитель побути одному, помолитися або подумати про життя, поспілкуватися з родичами, друзями і односельцями, а то й потанцювати ввечері після роботи гопака на старий, дідівський, козачий лад. Будучи сам неграмотним був дуже радий, що майже всі його діти, брати Бублики (за винятком старшого сина Кузьми) в т.ч. Яків, Семен, Василь, Іван, Данило і Микола сподобилися отримати вищу освіту. Похований разом з жінкою Єлизаветою і невісткою Ганною недалеко від свого знаменитого сина, діда Якова на Горянському кладовищі, вона ж Гора діда Якова на теренах Капустинської пустині на Задніпров'ї.

Поминається разом з дружиною Єлизаветою, родичами, друзями і односельцями, а також своїми синами, братами Бубликами, в т.ч. дідом Яковом в храмах і монастирях Східної Церкви, Церкви Руської і Української, в т.ч. як труженик і молитвенник, один з наставників, заступників і утішителів жителів його рідного села, Капустинської пустині, предстоятелів за них перед Христом і Його Церквою, святими та преподобними.