Локальне українство

Локальне українство - різновид українства, який відображає місцеву специфіку українства, на противагу українству глобальному, може інтерпретуватись в т.ч. як тавтологія, адже в самому понятті українства закладене поняття про локальність. Також може інтерпретуватись як українство одноманітне, догматизоване і передбачуване на противагу українству розмаїтому, творчому, непередбачуваному.

Одним з перших теоретиків і практиків як глобального так і локального українства кінця радянської і початку порадянської епох очевидно є знаменитий київський дивак і оригінал Федір Фрипулья, він же блаженний Феодосій 3-й, Київський, Новокиївський і Задніпровський, талановитий випускник і викладач Київської Академії, яскравий представник козацько-християнської цивілізації Сходу Заходу і Країни Безмежжя на Сході, який зумів творчо показати зв'язок українства як локального так і глобального з різними людьми і культурами, народами, господарствами і цивілізаціями Троєщини, Всесвіту Божого, зі Східною Церквою і прикладним християнством.